Kom an, kæmpe. Jeg er den vandrende ridder.
Jeg vil gøre en ende på dig.
Kæmp nu. Jeg er parat. Smag mit sværd.
Hvad siger du til det, monster? Smagen af stål.
Der fik jeg dig. Endelig. Jeg fik dig.
Klager du dig? Ned på knæ og bed om nåde!
Alonso, du skal i seng.
Prinsen af Biscayen ...
Denne kam skal krone en azurblå mark.
"De Vandrende Ridderes Store Bedrifter".
Her ... i min arena. "Datteren til Espartifalado af Skoven".
På skjoldet er der en kat -
- og skriftrullen bærer datterens navn.
Onkel Alonso, du læser for meget og spiser for lidt.
Sir Galahads ædle kamp ... jomfruer i nød.
Hvad siger du så, monster? Smagen af stål.
Jeg fik dig. Endelig fik jeg dig!
Sancho ...
Jeg troede, du var min kone. Hun koster med mig dag og nat.
Da du var dreng, drømte du så ikke om andet end at hugge brænde?
Et liv med eventyr.
Da jeg var dreng, piskede din far mig rundt, ligesom min kone gør.
Hør på mig. En dag vil du blive belønnet for dit hårde arbejde.
Lidt vin om aftenen, og Teresa er efter mig. Det er min belønning.
Dit liv kan ændre sig. Det gælder os begge.
Det ved jeg. Vi bliver ikke yngre.
Hvad ville du sige ...
... til en storslået rejse?
Markedet i La Manhca. Det er langt nok for mig.
Min ven Sancho og nabo Panza. Du har nok ikke fattet det endnu.
Måske er det ikke indgået i din begrænsede erfaring.
Du skal vide, at der er en verden uden for La Mancha.
Der er en anden verden, hvor vi kan finde berømmelse og lykke.
Sancho, er du færdig med brændet?
Jeg har fået besøg.
Vi skal tale mere om det her. Du vil høre mig fløjte.
Tåber. Kvajhoveder. Mit navn. Mit rigtige navn og min titel!
Ridderlighedens love byder, at I bruger det.
Jeg er ej længere Alonso Quixada. Den æreløse tilstand er slut.
Jeg vil påtage mig ridderens ære fulde byrder.
Don Quixote de La Mancha. Det er mit navn og titel -
- som skal gå over i riddernes historie -
- sammen med Amadis de Gaul og Sir Lancelot af søen.
Sid ned.
Der er ikke behov for store ord.
Og Don Quixote skal vel barberes lige så tæt som senor Alonso?
- Hans skæg er lige så tykt. - Store ord ... ord skal være store.
Tanker skal være store. Ambitioner skal være store.
Størst af alt er den kvinde, der står ridderens hjerte nær.
Jeg taler om en tid ... En gylden tid ...
Den er på underlig vis glemt.
Da den sande ridder rejste verden rundt og gjorde gode gerninger -
- uden at blive belønnet.
Han be friede de undertrykte og styrtede tyranner -
- uden tanke på egen vinding.
Og jeg, Don Quixote de La Mancha, vil genskabe den tid.
Den lysende og glorværdige tid -
- vi læste om i fortiden.
Kære onkel, sid ned og lad barberen rage dig.
Så du er pæn, når borgmesteren kommer til middag.
Er der ikke mere i livet end det?
Borgmester kommer til middag, og en gang om ugen går vi i kirke.
Hver anden dag barberer du mig.
Hvor er æren? Hvor er prøven på ens dyder?
- Hvor er eventyrets pragt? - Måske, Don ...
- Quixote! - Ja.
- Måske er Deres eventyr ovre. - Aldrig!
Ikke for alt i verden. I vil se ...
Hvad vil vi se, onkel?
Glem det.
Barber mig. Gør mig klar. Det er snart tid.
- Spisetid? - Nej, mesterskægtrimmer.
Tid til at drage ud på en rejse.
Hvad laver han?
Hvad gør han?
Du skal også have et nyt navn. En ny, ære fuld titel.
Nu er du den tro faste ganger. En vandrende ridders stridshest.
Ikke længere en hest af jævn avl og byrd.
I mine søvnløse nætter har jeg søgt efter et navn.
Noget ophøjet og betydnings fuldt.
Nu hilser jeg dig med det, min Rosinante.
- Hvad var det? - Hvad?
Du hørte det godt. Nogen fløjtede.
- En ugle ...? - Ikke en ugle. Hvem er det?
- Klap i mor, det var ikke nogen. - Det var en, der fløjtede.
Godt, jeg går ud og ser efter.
Hvad sagde du?
At jeg går udenfor et øjeblik.
- Hvad skal du? - Trække lidt frisk luft.
- Og nyde lidt fred og ro. - Hvor lang tid vil det tage?
Så lang tid, det tager, hvis jeg må have lov.
Væbner for en vandrende ridder, mens han rejser ud i verden -
- og dræber drager og redder jomfruer.
Sikke en ære for en bondeknold som dig.
En der er fattig på penge og forstand.
Ære ...? Hvor meget giver ære i timen?
Mangen en vandrende ridder har erobret en ø på sin vej ...
- En hel ø ..? - En eller to. Det hænder tit.
- Og som belønning til væbneren ... - Blot æren.
Han bliver guvernør af sådan en ø.
- Du driver gæk med mig. - Det står i bøger om ridderskab.
Og jobbet giver klejner i kassen ...?
Ja ... og jeg har solgt fire marker og belånt huset.
Vi har midler til rejsen, min ven Sancho, og du skal udstyres ...
- ... med en ny skjorte. - Hvor ligger den ø, du fabler om?
Et sted i de syv have.
Så det er der, den ligger.
Jeg er ikke meget for at gå. Må jeg tage mit æsel med? Dapple.
Jeg har aldrig hørt om en ridder, hvis væbner red på et æsel.
- Jeg bliver den første. - Det har måske sine dyder.
- Tager du med? - Ja.
Du skal være Don Quixote de La Manchas tro faste væbner.
For en ø ...?
Fagre Dulcinea, jeg har valgt dig som den kvinde -
- jeg kan vie mit hjerte til.
Meget venligt af Dem, men jeg hedder Aldonza.
Ikke længere. Jeg har besluttet, at du er min udkårne Dulcinea.
En ridder uden en udkåren er som en vinranke uden druer.
Et æg uden salt... En krop uden sjæl.
- Skal jeg væres Deres udkårne? - De næste fire år vil du ikke se mig.
- Hvordan er jeg så en udkåren? - Jeg skal slås mod kæmper.
Eller alle som benægter, at min Dulcinea er skønnest af alle.
Slås ...? De skal ikke komme i knibe pga. mig, senor Quixada.
Jeg er ikke længere Alonso Quixada, men Don Quixote de La Mancha.
En sand ridder møder enhver fare for sin smukke udkårne.
Det er meget venligt, men min familie flytter til Toboso.
Min far skal rense byens statuer.
Pyt med det. Du vil stadig være min smukke udkårne.
Jeg vil kalde dig Dulcinea del Toboso.
Tag stigen.
Jeg vil gerne ...
- Mor sover i køkkenet. - Endelig begynder eventyret.
Gør det? Jeg giver Dapple besked.
Herren er væk!
Han er væk i hovedet!
Onkel har forladt os. Han er forsvundet.
- Han talte om et stort eventyr. - Han forstår ikke vores verden.
Han finder hverken helte eller kæmper.
- Folk ved ikke, hvad han taler om. - Gør du?
Overhovedet ikke?
Lykkens gudinde tilsmiler de tapre, Sancho.
Hun har ikke smilet til mig. Meget uvenlig tøs.
Måske, men se. Eventyret starter bedre, end jeg havde håbet på.
- Hvad mener du? - Uhyrlige kæmper. 30 i alt.
Jeg vil berøve dem livet.
Tilintetgørelse af det forbandede yngel er en ridder værdigt.
Deres råb ænser jeg ikke. Min sag er retfærdig -
- så jeg ænser ikke deres skarpe sværd.
Med himlens hjælp vinder vi en knusende sejr. Er du enig?
- Jeg har kun én indvending. - Hvad?
- Kun én lille indvending. - Sig frem.
- Jeg kan ikke se nogen kæmper. - Hvad ved du om eventyr?
Deres arme vinker. Den afskyelige race har milelange arme.
- Jeg vil tvinge dem i knæ. - Det er vinger på vindmøller.
De er harmløse og bruges til at male korn, har jeg hørt.
Harmløse ...?
Gå hen i et hjørne og bed, hvis du ikke har mod til det her.
Hør på mig, kæmper. Kampen er ulige -
- men jeg slås for Himlen og min Dulcinea del Toboso.
Uanset hvad er det stadig vindmøller.
Sancho!
Det lader til, at kæmpen vandt.
Det var den forbandede troldmand og åndemaner Malfatto.
Ham der forvandlede kæmpen til en vindmølle for at besejre mig.
Den troldmand gav dig nogle slemme skrammer.
Det er ærens skrammer og medaljer.
Hjælp mig på benene, Sancho.
Ære ... jeg vidste, det gav skrammer og ingen penge.
- En ting generer mig stadig. - Skrammerne på ryggen?
Jeg foragter skrammer ... jeg er endnu ikke blevet slået til ridder.
Gjorde du ikke selv det?
- Du har ikke megen kløgt. - Sandt nok.
Man kan ikke slå sig selv til ridder.
Så kunne du udnævne dig selv til Don Sancho af Det Villige Æsel.
Det ville være en ære for Dapple, men jeg ville nu sige nej.
Hvorfor?
Det ridderhalløj virker farligt. Hvem skal slå dig til ridder?
En magtfuld adelsmand ... eller måske kongen.
Jeg ved ikke, hvor han er.
Lykken tilsmiler os stadig, Sancho.
Ejeren af slottet skal røre mig med sit sværd, og så er jeg ridder.
Så kan jeg be fri de undertrykte og berette om Dulcineas skønhed.
- Siger du, det er et slot? - Kan du ikke se det?
Hvis du siger det ... Du er chefen.
En dværg lader trompeten gjalde, hvis en fornem fremmed nærmer sig.
Måske kunne de ikke finde en dværg.
Der var de. Velkomsttonerne fra slottets mure.
Der ved porten, Sancho. To skønjomfruer tager imod os.
Jeg bønfalder jer, smukke damer. Fry gt ej den mindste fornærmelse.
Min ridderorden forbyder mig at gøre kvinder fortræd.
Slet ikke jomfruer af jeres rang.
Jomfruer! Han kaldte os jomfruer.
Det har ingen kaldt os i lang tid, skattebasse.
Vore senge er belagt, men hvis De stiger ned af hesten -
- kan jeg tilbyde Dem og Deres tjener mad og et sted at sove.
Slottets ejer byder os velkommen.
Er han det? Jeg troede, han var krovært.
- Senor slotsvært. - Det var et sjovt navn.
Jeg går ej op i væsners komfort. Kamp er mit hvilested.
Men ikke mit. Jeg vil gerne have en halmmadras.
Jeg beder blot om, at efter en riddervagt til daggry ...
Det kan vi godt tilbyde...
At De i egenskab af slotsejer tilvejebringer ...
Spejlede æg, brød uden insekter og lidt øl. Det skal De få.
Og jeg beder i al ydmyghed om ridderskab.
Ja ... det kan De også godt få. Det koster ikke ekstra.
Hvad er din herre? En fyr der renser rustninger.
Nej da. Min herre er en berømt vandrende ridder.
Derfor holder han sig vågen hele natten.
- Hvad er en vandrende ridder? - Det skal jeg sige jer.
Han er det mest forslåede og plagede af alle mennesker.
Men i morgen vil han eje to-tre øer, han kan give sin væbner.
Dulcinea, hjælp mig i min tapperhedsprøve.
Kæmp slaget, min kære ridder, for Gud og din udkårne.
Du har mit hjerte og mit lommetørklæde.
Den første slave, som rører ved min rustning -
- fornærmer min Dulcinea og må lide døden.
Kom an!
Det er endnu en af dine onde forbandelser.
Jeg frygter jer ikke.
Forræderiske slyngler. I vover at misbruge slottets gæstfrihed.
- Jeg spidder jer på min lanse. - Fred. Må jeg bede om fred!
Nu skal I bevidne en ridderskabsceremoni.
Senor Castellano, ærede slotsejer, min vagt er endnu ikke ovre.
Ifølge mit slots love har du holdt vagt længe nok. Kom nu bare.
Læg dit knæ mod min fod.
Jeg læser fra den store bog om den hellige ridderorden.
Sværger du, ærede Don Quixote de La Mancha -
- ved riddernes hellige orden -
- på at du vil straffe det onde, hjælpe de uskyldige -
- og be fri dette land fra kæmpernes fæle plyndringer.
Ja.
Og vil du forsvare din udkårne, den skønne ...
Dulcinea ...
Ja, og bekæmpe alle, der fornægter hendes skønhed ...
- ... fremfor alle andre? - Af hele mit hjerte.
Så giv mig sværdet.
Rejs dig, ædle ridder.
Jeg får snart min ø.
Penge. Hvad går der af Dem, slotsejer? De kræver ussel mammon.
Logi for natten, foder til dyrene -
- og en portion fåreragout til din tjener.
Fåreragout. Afkræver en slotsejer sine ærede gæster penge -
- for en bagatel som fåreragout?
- Hvor er Deres gæstfrihed? - Ingen steder.
På dette slot blev jeg slået til ridder.
Det her er kroen, hvor din hest åd tre skæpper hø!
- Så har det forandret sig. - Ikke så vidt jeg ved.
De er blevet forhekset og forvandlet til en kroejer.
- Lad mig bevise det. - Gerne.
Som kroejer kunne De ikke have slået mig til ridder.
- Betal din regning. - Min stakkels ven. Men frygt ej.
Jeg vil finde troldmanden, der forheksede dig.
Og når jeg gør det, skal han tage sig i agt.
Kom tilbage. Betal din regning.
Du der ... betal den.
- Jeg troede, det var et slot. - Løgnhals!
Jeg troede, den fåreragout var gratis.
Betal den.
- Jeg kan ikke. - Hvorfor? Er du også forhekset?
- Ingen penge. - Så får du betalt. Kom, gutter.
Af sted, Dapple!
Det slot var forhekset. Nisser spillede dig et puds.
Nisser som var stærke nok til at kaste mig over en mur.
- Pga. deres magiske evner. - Så det var grunden?
- Jeg kunne desværre ikke hjælpe. - Du havde ikke været til gavn.
Hvis jeg bliver angrebet af en fra ridderordenen, skal du ikke hjælpe.
Det vil glæde mig at slippe.
Som en jævn mand slås du med rosset. Hold dig fra riddere.
Må jeg også godt holde mig fra rosset?
Hvad er det? Hvilken vej skal vi?
Bered dig, Sancho.
- Bered dig på eventyr. - Åh, nej. Ikke igen.
Hun ser ikke værst ud.
Den skønneste af alle næst efter min Dulcinea.
- Oppasserne ser lidt my stiske ud. - Kig nøje på dem.
- De er ikke ros, vel. - Troldmænd.
Den onde prins Malfattos hjælpere. De har bortført Angelica.
For mig at se ligner de munke.
Ti, Sancho. Du ved intet om troldmænd.
Kom, Rosinante. Lad os ile til undsætning.
Fordømte ånder fra helvede.
Frigiv prinsessen, I holder fanget, eller I skal bide i støvet -
- for Don Quixote de La Manchas hånd... de uskyldiges beskytter.
- Hvad kaldte han os? - Ånder fra helvede.
- Vi er hellige munke. - Af Skt. Benedikts orden.
Mig kan I ikke narre. En djævel i munke forklædning er Djævelen.
Jeres insektøjne røber jer.
Han slog en munk ihjel.
Er jeg i Himlen? Er du en engel?
Næppe.
Prinsesse, De er nu be friet og kan forføje Dem væk.
Jeg er en gift kone. En læges hustru, skal De vide.
- Min mand venter mig i Sevilla. - Prinsessen rejser inkognito.
De onde ånder er blevet jaget bort.
Troldmænd. Det røbede deres insektøjne.
To hellige mænd. De hørte mit skriftemål.
- Behøver hun to? - Hvem er De egentlig?
Deres tjener. Don Quixote de La Mancha.
Jeg forventer ingen belønning. Blot at kunne tjene Dem.
Jeg må slutte mig til min mand ... Pedro.
De er fri nu, Prinsesse. Drag hvorhen, De vil!
Gudskelov for lidt fred og ro.
Fred? Vi har endnu ikke mødt den store general Alifanfarons hær.
Hold nu op, herre. Lad os spise uden flere eventyr.
- Der er ikke tid til at spise. - Jeg har lidt ost og et løg.
Nok er det ikke mad for en ædel ridder, men ...
Har du slet intet læst om vandrende riddere?
Helt ærligt har jeg ikke læst noget som helst.
- Jeg har fortalt historierne. - Måske hørte jeg ikke efter.
En ridder spiser blot én gang om måneden.
- Godt, jeg tilhører rosset. - Og så kun en overdådig banket.
Lidt bedre en ost og løg.
Resten af tiden nøjes de med markens blomster og skovens bær.
Så fylder jeg sadeltaskerne med bær og nogle smukke blomster.
Udmærket.
Men jeg vil have lidt mere til mig selv.
En grise fod eller to, og kyllingelår ...
Kig, Sancho. Hvad sagde jeg? De rykker fremad.
En stor hær på march.
Hvor?
- Kan du ikke høre soldaterne synge? - Er du sikker på, det er soldater?
Jeg sagde jo, det er alle nationernes hær.
- Så må der være to hære. - Hvorfor siger du det?
En støvsky mod øst. Kig.
En glædens dag. Vi er vidner til et historisk øjeblik.
- To generaler mødes i kamp. - Så lad dem om det.
Den store Alifanfaron, kejser over den enorme ø Tropobana -
- marcherer mod kong Pentapolon af Den Nøgne Arm.
Det kaldes han, fordi han kæmper med sin sværdarm nøgen.
Kan de ikke lide hinanden?
- Ved du ingenting? - Næsten ikke.
Hedningen Alifanfaron er forelsket i Pentapolons smukke kristne datter.
Han vil bortføre hende og slæbe hende ind i sit telt.
- Så det handler om en kvinde? - Se der, Sancho.
Den tapre Laurealcu, sølvbroens hersker.
Og der i rustningen dekoreret med gyldne blomster -
- har vi den sortskæggede Hertug af Quiraccia.
Og der kæmpen Brandababaron med en port i stedet for et skjold.
En af de porte Samson flåede ned fra templet.
Hvorfor sidder du og glor som en fisk?
Selv om jeg gør mig umage, kan jeg kun høre to fåre flokke.
- Det er frygt. - De er da ikke så skræmmende.
Frygt for de store hære. Det slører synet og hørelsen.
Gå i skjul. Hvis du er så rædselsslagen -
- vil jeg selv skaffe sejren til den side, jeg støtter.
Hvilken flok er det?
Alifanfaron angriber. Vig tilbage, din tyran.
Det er Don Quixote de La Mancha. Fylder navnet dig ikke med rædsel?
Stop! Kom tilbage. Du får kun lammekoteletter ud af det.
Fagre Dulcinea!
Fat mod, riddere. I kæmper under kong Pentapolons fane.
Følg med, for nu skal vi have hævn over kvinderaneren.
Alifanfaron, Don Quixote udfordrer dig til kamp.
En duel til døden, eller gemmer du dig i dit telt?
Kujoner! Trækker I jer tilbage?
Sænk jeres sværd, folkens. I spredes som får for mig.
Klogt gjort. Vi har vundet slaget.
Jeg har forsvaret den fagre Dulcinea del Tobosos ære.
Sancho, faren er drevet over. Vi har vundet en stor sejr.
Hurra.
- Må jeg godt sige det her? - Sige hvad?
En fugl i hånden er bedre end ti på taget.
Fine ord giver ikke smør på brødet.
Gode bøger kan man ikke starte dagen på.
- Kom nu til sagen. - Det skal jeg nok.
Uden omsvøb. Hvad får jeg i løn?
- Hvem har talt om løn? - Det vil min kone Teresa.
Hvad kommer det hende ved?
Hun vil vide, hvad min ugentlige løn er for mine ydelser.
Så ved din kone intet om riddernes regler.
Nemlig, hun er en meget uvidende kvinde.
Der er intet nedfældet om en ridder eller væbner -
- der synker så dybt som at kræve løn for at vise mod og udholdenhed.
- Jeg kan sagtens synke så dybt. - Når vi når vort mål ...
- Og får en stor belønning ... - Er du sikker på det?
- Jeg stoler på Gud og min udkårne. - Vil de betale min løn?
Jeg har sagt det flere gange. Du bliver belønnet med en ø.
Ja, men kan jeg ikke få et forskud, indtil øen dukker op?
Jeg er ikke pengeudlåner, men en ridder fra La Mancha.
Hvad skal jeg sige til min Teresa?
Se, Sancho.
Gode mennesker taget af Malfattos tjenere Malfatto som slaver.
De er skurke.
Tugthus fanger, uartige drenge, dømt til straffearbejde.
Du er en enfoldig sjæl, Sancho, som let lader sig bedrage.
Men vi får snart sandheden at vide.
Du der i det løjerlige kostume. Flyt dig.
Løjerlige kostume. Vogt dig. Det er en spansk ridders rustning.
Du skal vide, at du taler til Don Quixote de La Mancha.
Hvem er de stakler, som du har i lænker?
Stakler? De er straffefanger, som er tvunget til at bryde sten.
Tvunget? Det er skændigt. De går ikke af egen fri vilje.
- Fanger er sjældent frivillige. - Så er de inden for mit embede.
Nemlig at hindre undertrykkelse og redde folk ud af elendighed.
De er undertrykt pga. deres forbrydelser.
- Hvilke forbrydelser? - Spørg dem selv, hvis du orker.
- Hvad er din forbrydelse? - Jeg forelskede mig.
Det er ingen forbrydelse.
Han forelskede sig i lysestager af guld og blev taget i tyveri.
Og din forbrydelse.
- Jeg sang som en kanarie fugl. - En uskyldig forseelse.
Han tilstod tyve tilfælde af røveri og usømmelig optræden.
- Og dine misgerninger? - Kærlighed til mine søstre.
- Familielivet giver mange glæder. - Og en sær flok børn.
Og hvad bringer dig hid?
Jeg førte elskende sammen.
Han var alfons og bordelejer.
Et kald som kræver kløgt, for du blev betroet mange hemmeligheder.
Og dig ...?
Den værste slyngel af alle, som har skrevet en bog om sine numre.
Ginisello de Passamonte. Vi kalder ham Gines.
- Du har nedskrevet dit liv? - Ikke helt. Det er ikke ovre endnu.
- Han satser på flere skurkestreger. - Du er vist en kløgtig gut.
Men uheldig. Lykkens gudinde tilsmiler ikke kløgtige mænd.
Hvis De har tænkt Dem at hjælpe os, så skynd Dem lidt.
Jeg vil ikke stå her og stege i solen og svare på spørgsmål.
Udmærket.
Venner og brødre.
I har begået forskellige forbrydelser og må afsone jeres domme.
Men I er tvunget og undertrykt.
Og med den myndighed jeg har som ridder -
- befaler jeg jeres kaptajn at frigøre jer fra tyranni.
- Slip disse mænd fri. - Det er latterligt.
Nej, barmhjertigt.
- Så er det nok. Forsvind. - March!
Nej, I skal ikke marchere!
Der ser I, mine herrer. Jeg har be friet jer fra undertrykkelse.
I tænker nok, hvordan jeg skal belønnes. Jeg forlanger intet.
Glimrende.
Jeg forlanger kun for jeres og min smukke udkårnes skyld -
- at I rejser til byen Toboso -
- og lægger jeres lænker for fødderne af Dulcinea som en bodshandling.
Fortæl, hvordan I blev be friet af hendes lydige ridder -
- og nyd så frihedens sødme.
- Er det urimeligt? - Ja.
- Betyder det et ja? - Ja, det er urimeligt.
Men det befaler jeg.
Vi må skjule os og snige os gennem gyder og sove i skoven.
Skal vi gå i optog med vores lænker til en tøjte, vi aldrig har hørt om?
Tøjte? Kaldte du den fagre Dulcinea en tøjte?
- De hørte mig. - Ja, og over for Gud ...
Gines eller Ginesello, eller hvem du end er ...
Du skal gå alene på dine knæ til Toboso med lænkerne på skuldrene -
- og gøre en ydmyg undskyldning.
Farvel, ædle ridder.
Af den bedrøvelige skikkelse.
En ting siger jeg dig.
At være venlig over for skurke er som at smide vand i havet.
- Vi må væk, før de kommer igen. - Jeg flygter ikke af frygt.
Tal for dig selv, men lad os komme af sted.
Tro mig. De er ligeglade med alle vandrende riddere i verden.
- Er du bange? - Rædselsslagen.
- Skal jeg trække mig fra et slag? - Så hurtigt du overhovedet kan.
- På en betingelse. - Hvad som helst.
At du ikke fortæller nogen, at Don Quixote trak sig fra et slag.
Jeg er tyst som graven.
Det må ikke fremgå af bøger om mig.
- Jeg giver dig mit æresord. - Af sted.
På vores rejse vil vi utvivlsomt komme til en venlig konges hof.
Det er da bedre end et hof af forbrydere og snigende tyve.
- Han vil genkende mig. - Ja, dig glemmer man ikke.
Han vil byde mig på en overdådig banket.
En overdådig banket ville være velkommen nu.
Den er kun for riddere, men der er forfriskninger til væbnerne.
Det kan jeg godt nøjes med.
Under banketten vil en ungmø sende mig stjålne blikke.
Stjålne ...? Så denne mø er måske lidt langfingret?
Nej, Sancho. Hun vil have tabt sit hjerte til mig. Vi har kun én nat -
- for kongen har bedt mig ride ud og besejre hans fjender.
Er du sikker på, den historie ender godt?
Jeg klatrer op til hendes vindue. Den skønne Dulcineas.
- Så hun er kongens datter? - Utvivlsomt.
Det burde jeg have gættet.
Eller måske støder vi på et mere spændende eventyr.
- Mere spændende? - Måske.
- Helt givet. Jeg skal op fylde min ed. - Hvilken ed?
At føre Mambrinos gyldne hjelm tilbage til dens ejer.
- Mambrino? Har vi mødt ham? - Nej.
- Kender du Mambrino? - Nej, ikke personligt.
En prægtig saracener. En ædel maurer.
Hans hjelm blev stjålet, da han sov hos Rinaldo den skaldede.
Han havde vel brug for den. Som skaldet har man brug for en hjelm.
- Det var tåbelig snak. - Ja.
- Ja, det er tåbeligt. - Jeg takker min Gud.
Han giver mig eventyr på min vej. Kan du ikke se den, Sancho?
Den glimter i al sin pragt. Mambrinos hjelm af guld.
Det er en omrejsende tandlæges kar.
På hovedet af en ridder højt på en grå ganger.
- Eller et halt brunt muldyr. - Det er skurken Rinaldo.
Hans skaldede isse er dækket af stjålent guld. Hjælp mig op.
Jeg skal ordne den slyngel egenhændigt.
Det er nok bedst.
Bliv stående, forræder. Afgiv Mambrinos hjelm af guld.
- Taler De til mig? - Bliv her, skaldede.
- Bliv her og kæmp. - Jeg er ikke skaldet.
Mambrinos hjelm af guld.
Kom nu ...
Gines skal nok passe på dig. Stille og roligt.
Sådan ... kom nu.
Mit liv er viet, min skønne Dulcinea ...
Fra i aften lever jeg blot for Dem og Deres smil.
Ædle ridder, jeg burde knæle af taknemmelighed og kærlighed.
- Hvem skal jeg dræbe? - Dræbe ...?
Hvilken dæmon, tyran eller uhyrlig kæmpe -
- søger at forhekse Dem og stjæle Deres skønhed?
Dræbe ...? Ingen. I nat skal vi elske og ikke dræbe.
- Kys mig. - Vil De tillade det?
- Jeg trygler om det. - Jeg husker vist, hvordan man gør.
Vis mig det.
Glimrende. En stor elsker og en ædel kriger.
Bliv hos mig, Don Quixote. Bliv hos mig for evigt.
- Jeg gav Deres far et løfte. - Om at blive hos mig?
- At ride ud og besejre hans fjende. - Så kommer De i fare.
- Fare er min konstante ledsager. - De kan blive slået ihjel.
- I en ære fuld krig. - Det vil jeg ikke kunne bære.
Min skønne udkårne. Min Dulcinea... gudinde. Tal til mig.
Dapple er væk. Hun er blevet stjålet. Mit æsel.
Min bedste ven.
De er det fordømte tyveslængs værk.
- Du rev mig ud af en skøn drøm. - Jeg er på røven.
Hvad er det? Ulykkelig kærlighed til en uopnåelig kvinde?
Mit kære æsel er blevet stjålet midt om natten.
Af det tyveslæng, du forelskede dig i!
Tag tilbage til landsbyen. Min niece vil sørge for et nyt æsel.
Men nu, Sancho ... pen, papir, blækhus og sand.
Jeg skal sende et brev af yderste vigtighed.
"Skøn jomfru, De var så venlig at træde ind i mine drømme -
- men den kærlighed, De viste, er blot et varsel om vor lykke."
"Underskrevet og forseglet af Deres trofaste ridder og beundrer."
Don Quixote de La Mancha.
Sancho, overbring dette til Dulcinea.
- Vi skal mødes på vejen til Toboso. - Hvor?
- Toboso. Vent på mig ved ... - La Botta. Det er en god kro.
Den har aldrig været et slot.
Til vi ses igen, min gode Sancho.
Af sted til den skønnes palads ...
Herren er forslået og mørbanket.
- Ridderen af den sørgelige skikkelse. - Det var min replik.
- Vi må redde ham. - Før han bliver mere forslået.
- Eller der sker ham noget værre. - Han har stadig sære fantasier?
Og han taler meget om en pige, han er varm på.
Hun er nok også en drøm.
Kender du adels frøken Dulcinea del Toboso? Han skrev et brev.
Endnu en drøm.
Det er afleveret.
- Hvis vi kan finde ham ... - Det kan vi. Han venter på mig.
Kunne vi overtale ham ... hvor?
La Botta kroen på vejen til Toboso.
Du kan møde ham og tale ham fra hans sære vildfarelser.
Han vil næppe lytte.
Han lytter ikke til andre, når det gælder vandrende riddere.
- Hvem vil han lytte til? - Ingen i denne familie.
Ingen ud over hans udkårne ... den skønne Dulcinea.
Eller måske enhver fager kvinde, som viste interesse for ham.
Enhver fager kvinde.
Ved Guds nåde ... Jeg fik lige en ide.
Far! Se hvem der er her.
Dapple ...
Jeg vidste, du ville komme hjem.
Du har mere fornuft end nogen af os.
Din unge mand er måske rig og flot -
- men jeg tvivler på, han har mine magiske evner.
Denne kærlighedsmikstur har min mor hjembragt fra en ægyptisk troldmand.
Drik dette, min skønne, og se min charme -
- som ingen levende kvinde kan modstå.
Lad hende være, skurkagtige troldmand.
Dine magiske evner er intet over for mig.
Jeg er Don Quixote de La Mancha.
En vandrende ridder, som beskytter alle uskyldige frøkener -
- og hævner sig på fæle tyranner.
Du er fri ...
Giv mig det, din fordækte tøjte. Tag den!
Jeg vil redde dig. Du skal ride i sikkerhed på min stridshest.
Jeg må blive hos ham. Han er min mand.
Du må spille med os igen. Flot spillet. Du var fremragende.
Din andel af udbyttet. Publikum var ellevilde.
Penge ...? Håner De mig? Vi gør ikke gode gerninger for penge.
Vi redder ikke jomfruer i nød for klingende mønt.
En ridder giver ikke en tøddel for penge.
Men et godt råd.
Brug din kone bedre fremover, eller du vil føle mit sværd igen.
Farvel, venner.
Mon jeg har lidt frugt til jer, børn?
Lad mig se.
Beklager, ingen frugt. Hvad med penge?
Her. Tag dem alle. Jeg har ikke brug for dem.
Vil de hjælpe?
Ja, jeg klipper deres skæg. Skuespillerne skylder mig tjenester.
- Hvor kan vi finde dem? - Kroen på vejen til Toboso.
Meget yndig. Ingen mand vil kunne modstå dig.
Det er usømmeligt. Det strider mod den hellige kirkes love.
Hvis en kvinde ikke kan være præst, kan en præst ikke være kvinde.
Du skal være den smukke kvinde, der frister ham.
Det vil jeg ikke fjerne. Tegnet på min pro fession ... mit emblem.
Dæk halvdelen af ansigtet til for at virke bly.
Vent ... smuk kvinde ... Er det ikke et farligt hverv?
Sæt nu jeg bliver ... skændet?
Hvad er vigtigst? At redde vores herre eller din jomfrudom?
Jeg er ikke sikker.
Velkommen, herre, til La Botta kroen.
Der er du, Sancho. Underligt nok har jeg savnet dig.
Gode værtinde. Det er min herre, Don Quixote de La Mancha.
Hver en tomme er optaget, men hvis De vil sove i kælderen ...
Frue, som vandrende ridder, der retter op på de ugerninger -
- som tyranner og kæmper begår -
- har jeg lagt mit hoved på frysende bjergtoppe og svidende ørkener.
Alt sammen som led i mit hellige kald.
Så De tager gerne kælderen ...?
Frue, jeg ville have gengældt Deres blikke og drukket en skål med Dem -
- hvis mit hjerte ikke var viet til den skønne Dulcinea del Toboso.
De er yderst venlig.
Er De ikke den store ridder og kæmpedræber -
- Don Quixote de La Mancha?
Jo, jeg er.
Jeg er i knibe.
Vi tænkte på, om en herre af Deres støbning mon ville hjælpe mig?
Ti, søster.
Hun er for ulykkelig til at tale om dette anliggende med klarhed.
En kvinde i nød.
Troldmanden Malfatto kom til hende en nat i et drømmesyn.
Han skræmte livet af mig. Det siger jeg.
Malfatto er min svorne fjende.
Hvis hun ikke føjede ham, ville hun blive tilintetgjort af kæmper.
Det er rigtigt. Jeg skulle føje ham.
I så fald står mine våben og min tapperhed til rådighed.
Tak, herre. Jeg er meget taknemmelig. Ved De ...
Vi kan ikke tale mere nu. Måske lytter nogen med.
- Hvor har De logi for natten? - I kælderen.
Det gør mig ondt.
Det er ingen byrde for en gammel kriger.
Min søster kommer ned til Dem i kælderen efter midnat.
Hallo ...
- Hallo ... - Hvem er det?
- Don Quixote ... - Fagre kvinde.
- Frels mig. - Befal mig det.
- Kæmperne vil tilintetgøre mig. - Er de her?
- Frygtelige kæmper overalt. - Giv jer til kende, uslinge.
Frue, De er forhekset. De onde ånder har givet Dem skæg.
Hvor er de, så jeg kan slagte dem?
Skurk, røver, kvinde fortærer ...
Bliv stående og kæmp. Træk, dit monstrum. Træk.
Blød, du rædsomme kæmpe, som giver kvinder skæg.
Jeg er troldmanden Malfatto.
Jeg har forhekset dig, Don Quixote. Smid dit sværd.
Jeg overgiver mig aldrig, onde ånd.
Slip mig.
Fjern rebet fra mine hænder og bindet for mine øjne.
Hvor fører I mig hen? Jeg kan ikke se.
Hjælp!
Han sover.
I går aftes var han stadig på nye eventyr.
Han sloges mod kæmper. Der kan ikke være mange tilbage.
Han er ramt af en mystisk feber.
Og snakker stadig om Sir Lancelot og Sir Amadis de Gaul.
Hans hoved er fyldt med forhekselser.
Han har pip i kasketten.
Kampe og udfordringer, fabler og fantasier har forgiftet hans sjæl.
- Han elsker sine bøger. - Og derfor skal han af med dem.
Det er nok sandt.
Med Guds hjælp skal vi frelse ham fra bøgerne.
Lad os udvælge den værste.
"Ridderskabets Spejl". Onkels favorit. Må jeg få den?
Spejle fører til selvagtelse, og det er forfængelighed.
"Sir Bernardo af Det Gyldne Skæg."
Det gyldne skæg... Er der nævnt barberer i den?
- Det tror jeg ikke. - Så skal den ud.
"De Tolv Riddere af Syrakusa", skrevet på italiensk.
Italiensk.
Var de på spansk, havde vi nok gemt dem.
Ud med dem i snesevis.
Det kan gå lidt hurtigere, hvis vi ikke læser titlerne.
Husholderske!
Antonia! Jeg er forhekset.
- Hvad er der, herre? - Hvor er døren?
- Hvor er du? - Hvilken dør, onkel?
Døren til mit bibliotek. Der er blot en bar væg.
Det er en forhekselse. Hvor er mit bibliotek?
Jeg vidste ikke, De havde et bibliotek.
- Antonia ... - Det gjorde jeg heller ikke, onkel.
Det er onde ånders værk. De er fjender af mine ædle mål.
Det er igen troldmanden Malfattos værk.
Han har bundet mig og sendt mig hjem som en løve i bur.
Men nu er løven fri igen.
Den er fri og brøler!
Nu er det slut med bøger. Nu er tiden inde til eventyr.
Han sagde, at løven var i bur, men nu er den fri igen.
Vi frygter, det er endnu et anfald af galskab.
Vi må have råd af en, der er klogere end mig.
Hvad laver han?
Se hans hånd.
Nevø ... Samson.
- Vi har brug for din hjælp. - Mit sværd eller min kløgt?
Vi har brug for din hjælp til en stakkel, der er låst i fortiden.
Samson Carrasco. Humaniora- kandidat fra Salamancas universitet.
- Må vi kalde Dem kandidat? - Ja.
Han er ekspert i anliggender, som andrager ridderalderen.
- Har jeg ret, kandidat? - Helt ret.
Og den rette mand til med argumenter og diskret overtalelse -
- at få vores stakkels Don ud af hans gale fantasier.
- Kan De det, kandidat? - Jeg tror, jeg har evnen.
Be fri hans sind for alle beretninger om vandrende riddere.
Få ham til at indse, at den tid forsvandt med hans tipolde far.
Han lever i fortiden.
Alle de historier om riddere og jomfruer i nød er rent sludder.
Ved Gud og alle hans hellige riddere!
Mage til frækhed skal man lede længe efter.
En ung taske, som ikke ved noget som helst -
- bagtaler den store orden, som jeg har æren af at tilhøre.
Svor jeg ikke på at beskytte alle kvinder? Jeg lover, at mit sværd ...
Dit sværd, onkel. Fri os for at høre om dit sværd.
Det må være gammelt og rustent nu.
Hvordan kan du tro, at en gammel mand som dig kan være tapper?
Ved åndens kraft, som slet ikke ældes.
Hvilken skam. Hvorfor tror du, at du kan rette op på verden?
- I din alder. - Fordi jeg stadig kan drømme.
Hold op med at drømme, og kom ud og sid hos os i solen.
- Du får figner og blødt brød. - Figner!
Nej, Don Quixote de La Mancha. Jeg bønfalder Dem.
Lad Dem ikke nøjes med figner og blødt brød.
Deres berømmelse i hele Spanien byder Dem.
Deres ry som den værdige efterfølger for Sir Palmeira af England -
- og Sir Amadis de Gaul, kan ikke lade Dem hvile -
- eller nedlægge Deres lanse i Deres stræben efter retfærdighed.
- Hvad sagde De? - Kæmp videre. Jeg beder Dem.
Glem Deres alder. De er stadig ung i sindet.
Jeg, Samson Carrasco, humaniora-kandidat -
- og lærd ud i Antikkens legender -
- bønfalder Dem om ikke at svigte sagen.
Hørte du det, niece? Den unge mand har stor visdom.
Men så, kandidat ... Hvad vil De have mig til?
Bered Dem selv på endnu en rejse.
Trods tvivlen fra en ung taske i min familie -
- takker jeg Dem, kandidat. Jeg vil tage udfordringen op.
- Min stakkels onkel ... - Er De også vanvittig?
Hvad har De gjort?
Jeg har ført ham på sporet af en kur.
Er det en kur? At give ham endnu en dosis ridderfeber?
Hans feber er ikke raset ud endnu. Lad ham rejse igen.
Lad ham blive næret af eventyr og mislykkede eventyr -
- til den blotte tanke om det giver ham kvalme, og hans sanser renses.
- Er det ikke den kloge metode? - En lærds metode.
Ja ... jeg finder ham, om jeg så skal gå flere hundrede år tilbage.
Du går tilbage til ham?
Hvordan skal jeg ellers blive guvernør af en ø?
Lad alle guvernører ende i helvede.
- Jeg får klejner i kassen. - Hør her, ægtemand.
Du kom ud af din mors skød uden at være guvernør af en ø.
Du har levet indtil nu uden at være guvernør.
Du kommer nok herfra i en kiste uden at være guvernør af en ø.
Elsker jeg dig mindre af den grund?
Hvis jeg var guvernør af en ø, ville du være adels frue.
Det vil jeg blæse på.
Jeg blev døbt Teresa uden noget pjank.
Hvorfor skal jeg være guvernørfrue, så jeg kan gå rundt og vigte mig?
Sancho, somme tider er du bare dum som en gøg.
Min udkårne Dulcinea ... Gav du hende mit brev?
- Naturligvis. - Og hvor fandt du hende?
I et stort slots solbeskinnede have, hvor hun holdt hof med sit følge?
Hun bankede støv ud af et gammelt tæppe.
- Umuligt. - Sådan så det ud for mig.
Sig mig, Sancho, indåndede du hendes søde duft?
Hun lugtede godt af sved, mens hun bankede.
Hvad sagde hun til mit brev?
Hun stoppede det i lommen. Hun er vist ikke god til at læse.
Malfatto igen. Han har fordærvet din hukommelse.
Men pyt. Vi skal nok finde den smukke Dulcinea her i Toboso.
- Du besøgte hende vel på slottet? - Ja, bestemt.
- En stor og imponerede bygning? - Ja.
Det må være denne her. Den største bygning i Toboso.
Ja, det er det vel, men det er jo ...
Det er hvad?
- Et slot, naturligvis. - Af sted, Sancho.
Spørg portneren, om Dulcinea vil modtage sin trofaste ridder.
Modtage sin trofaste ridder ...
- Vil hun tage imod mig? - Dårligt nyt, desværre.
Hun er ikke syg af en forhekset feber ...?
Nej, hun er sund og rask, men er taget på en rejse.
- Hvorhen? - Portneren han sagde ...
Vest.
Udmærket, min ven Sancho. Så drager vi vestpå -
- for at finde skønhed.
Kom, Dapple.
Jeg kan høre hende.
Dulcinea ler sammen med sine tjenestepiger.
- Er du sikker? - Ja, hvordan kan jeg tage fejl?
Rid videre og sig at Don Quixote forlanger at komme i audiens.
- Hvorfor tøver du? - Ikke for noget.
Pas på, at du ikke bliver forblændet af hendes skønhed.
Hvad leder du efter, Sancho?
En der ikke eksisterer ud over i min herres livlige fantasi.
Du er nødt til at finde hende. Han bliver ikke tilfreds, før jeg gør.
Hvorfor?
Fordi min herre tror, jeg gav hende et brev.
Men hvis hun ikke findes, betyder det så noget, hvem du finder?
Ikke det fjerneste.
- Du har ikke fundet hende ...? - Brug dog dine øjne.
Se der ... i al hendes pragt.
Jeg ser intet ... ud over tre bondepiger på loppebefængte æsler.
Er du fuld? Kan du forveksle de tre hvide fuldblodsgangere med æsler?
Kan du ikke se den smukke Dulcinea og hendes jomfruer?
- Nej ... - Er du blind, herre?
- Det tror jeg ikke. - Så må du hylde din udkårne.
Må det behage Deres hovmodighed at vise ridderen barmhjertighed?
Don Quixote af den bedrøvelige skikkelse. Se ham.
Han er blevet kold og stiv som marmor for øjnene af jer.
Knæl for hende.
Af ren barmhjertighed, Deres højhed, erklær Deres kærlighed for ham.
Gå jeres vej, I to. Giv slip på mit æsel.
- Vi skal hen på markedet. - I gør grin med os.
Grin ..? Nej, store prinsesse af Toboso.
Det her er tragisk.
Knuser det ikke Deres hjerte at se en prins knæle for Deres fødder?
Han er et fæ, som er godt skåret for tungebåndet.
- Han er kommet for at drille os. - Lad os være. Af sted.
Er de ikke fine at se på?
Deres gyldne kjoler bølger, mens de rider af sted på deres hvide heste.
Jeg ser kun bondepiger. Hvad er der galt med mig, Sancho?
Er jeg gal eller syg i sindet? Det er jeg vel ikke?
Ved du, hvad der er galt?
Du er blevet forhekset igen af den store Malfatto.
Jeg fandt din elskede i Toboso ... som at lede efter en nål i en høstak.
Og du kan ikke engang se hende.
Endnu et af djævelens kneb ... Men jeg skal nok få ram på ham.
Sådan ... nu ligner du dig selv igen.
Hvordan slipper jeg af med den rædsomme forhekselse?
Holdt! Jeg er Spejlenes Ridder.
Du skal vide, at min udkårne Casilla de Vondella -
- er den fagreste af alle.
Du lyver. Den fagreste af alle er min Dulcinea del Toboso.
Jeg udfordrer dig i hendes navn.
Min udkårne er så skøn som Venus, kærlighedens gudinde.
Venus er en skygge af min Dulcinea. Indrøm det eller kæmp.
Jeg kæmpede mod hunden der bevogter helvedes porte og vandt.
- Er du den herres væbner? - Ja, jeg vil hellere hjem og fiske.
Det vil jeg også ... men jeg venter på at få min ø.
De øer er ikke så herlige, som det bliver fortalt.
Jeg kæmpede mod kejseren af Tropobana og drev hans hær på flugt.
Jeg har befriet prinsessen af Napoli.
Hvordan det?
Det kan blive dyrt at være guvernør af en ø.
Nej, det passer ikke.
- Lad os dyste mand mod mand. - Tag dig i agt, tåbelige ridder.
I kamp mand mod mand har jeg besejret den største ridder af alle.
Og hvem er det, om jeg må bede?
Den berømte og tapre Don Quixote de La Mancha.
Fordi jeg har besejret ham, er jeg nu universets vandrende ridder.
Du lyver, ridder. Du er fuld af løgn.
Vover du at kalde mig løgner?
Vover du at påstå, du har kæmpet mod Don Quixote?
Jeg har besejret ham. Det sværger jeg ved himlens hvælving.
Ved himlens hvælving ...! Hvordan ser han ud?
Han er høj, med et udmarvet ansigt med lanse facon.
Han er gråhåret med næse som en due.
Som væbner har han en vis Sancho Panza.
En jævn mand, som ikke har megen kløgt.
Han taler om mig.
Vid dette og frygt mig. Jeg er Don Quixote de La Mancha.
Jeg udfordrer dig her og nu.
Jeg, Spejlenes Ridder, tager udfordringen op på denne betingelse.
Hvilken betingelse?
Vinderen må bestemme over taberen og beordre ham hen, hvor han ønsker.
- Fint. Jeg accepterer betingelsen. - Væbner, min lanse.
Herre, hjælp mig op i det træ.
- Flygter du fra slagmarken? - Hans næse. Se lige den tingest.
Op med dig.
Ja!
- Kom han slemt til skade? - Han overlever.
Lad ham. Min ridderorden er generøs i sejrens stund.
Den væbner med den uhyrlige næse. Det var slet ikke hans næse.
Vi har oplevet lettere modgang sammen, Sancho.
Nu kan vi nyde sejrens sødme. Efter jeg slog Spejlenes Ridder er jeg -
- den største af alle vandrende riddere.
Ham den væbner ... jeg er sikker på, det var vores barber.
- Hvad betyder det? - Hvem ved?
Hvem ved, hvad noget betyder efterhånden?
Blanca! Hvor er du, Blanca?
Giv mig mit lam igen. Blanca.
Hvor er Blanca?
Banditter ... de stjal mit lam.
Hvad er der galt med ham?
Et lam er faldet ned i hulen. Derfor råber han på det.
Hvorfor firer han sig ikke ned og redder det?
Han er skræmt fra vid og sans. Han siger, der er banditter.
Det kong Montecinos grotte.
Han bragte den døde Durandartes hjerte til den skønne Balerma.
- Fik hun andet til aftensmad? - Det var en from handling.
Et symbol på evig kærlighed, men den slags fatter du ikke.
Meget er skrevet om denne grotte i bogen om de gamle riddere.
- Jeg vil gerne besøge den. - Vil du ned i det hul?
- Hvis det er indgangen. - Er du ikke bange?
Han som har besejret Spejlenes Ridder har glemt ordet frygt.
Forsigtig.
Fem favne nede.
Han får brændt fødderne i helvedes store bål.
Min herre smuttede som en fisk, der røg af krogen.
- Din herre og mit lam ... - Vi mistede dem begge.
Min stakkels gale herre.
Don Quixote, ridder af La Mancha -
- hvis mod og kamp for retfærdighed er kendt i hele verden.
Vi som bor i forhekset ensomhed har ventet alt for længe -
- på at byde dig velkommen til slottet, som jeg kan kalde mit.
- Er du kong Montecinos? - Det er mit navn.
Som skar hjertet ud af sin døende ven og gav det til sin udkårne?
- Du tog en dolk ... - Ikke en dolk.
Men en lille stilet skarp som en tigers tand.
Kom.
Der ligger min ven Durandarte.
I en livagtig udskæring.
Ikke malet marmorhvid ... men i kød og knogler.
Han er forhekset af den britiske troldmand Merlin -
- som nogle hævder var født af Djævelen.
Han hviler for evigt, men ytrer af og til et ord.
Mit hjerte ...
Hun har det, du min kæreste af alle venner.
Lad mig vise dig det.
Det er adels frøken Balerma.
Det er hende, den skønneste i verden.
Usandt. Det vil jeg ikke høre.
Forsvind!
Det burde jeg have husket.
Du er Dulcinea del Tobosos ridder.
- Den skønneste i verden. - Og hun er i live.
- I live men forhekset. - Forhekset ...?
Hun kom til mig som en bondepige ridende på et æsel -
- og var slet ikke smuk. Er det muligt?
I en forhekset verden er alting muligt.
Mange kvinder er kommet til os i mange forklædninger.
Dronning Guinevere og hendes mundskænk.
Dronning Kleopatra og ...
- Og ...? - Hør.
Må jeg låne to kroner af Dem? Jeg er lidt flad for tiden.
Jeg giver Dem min nye kåbe i pant.
Kan det passe, at fine kvinder er i pengebekneb?
Hvis hun siger det.
Dulcinea, jeg vil slås for Dem og bløde for Deres skyld.
Og give mit liv for Deres skyld, men penge ...
Blot to kroner. De behøver ikke give Deres liv.
Kærlighed er noget åndeligt. Idealet om perfekt harmoni.
Giv mig to kroner for harmoniens skyld.
- Hvis De virkelig er i bekneb ... - Fattigdommen rækker vidt ...
... og skåner hverken de høje eller forheksede.
Lån mig pengene for vores kærligheds skyld.
Min Dulcinea ... gudinde.
Vores store fisk er på krogen igen.
Blanca ... Blanca.
Mit lam!
- Påstår du, at alt det skete? - Så sandt som jeg sidder her.
- Men du drømte ikke? - Jeg var lysvågen.
Og du var slet ikke ... omtåget i hjernen?
Lyder jeg omtåget ...?
Nej, slet ikke. Det må man lade dig.
Og du så lammet i Montecinos grotte?
- Jeg hentede det op. - Ja. Det så jeg selv.
Men hvad skete der i grotten? Jeg fatter det stadig ikke.
Tro ikke, at alt hvad du ikke fatter, er umuligt.
Det er jeg enig i, men stadigvæk. Du må indrømme ...
Sancho, intet i verden er så underligt, at det ikke kan fattes.
Det er underligt ... men vidunderligt.
Den gamle gut kalder sig Don Quixote de La Mancha.
Han er fra den, for han sprang op på scenen -
- for at redde skuespillerinden i nød... og fægtede med sit sværd.
- En fornem komisk bedrift. - Og han bærer en rusten hjelm.
Og har en fed og dum væbner, Sancho, som rider på et æsel.
Et øg på et øg ...
Vi mødte ham, da han skulle til at dyste med en ridder i skoven.
- Han er aldeles fortabt i fortiden. - Vidunderligt.
Og væbneren blev så bange, at han kravlede op i et træ.
Hvor er de nu?
De rider med æselfart mod Deres jord, herre.
For at støde ind i andre ulyksaligheder.
Dem skal vi nok få lidt sjov med. Det lover jeg.
Fint. Jeg keder mig med mine broderier.
Ærede frøken, jeg er den ydmyge væbner for den mand -
- der besejrede Spejlenes Ridder, Don Quixote de La Mancha.
- Den sørgmodige skikkelse ...? - De kender min herre?
Hans er berømt overalt, og alle folk taler om ham.
- Hvad siger de? - Han har ry for at dræbe kæmper.
Og så rider han sammen med væbneren Sancho.
- En fyr med ringe kløgt. - Det er mig.
- Taler de også om mig? - Ved alle de fine selskaber.
Helt ærligt skal jeg ikke være væbner længe endnu -
- for min herre har lovet mig en ø.
Og det har du fortjent.
Han som besejrede Spejlridderen hylder skønheden, som hyldes bør.
Er der nogen opgave, uanset hvor farlig, jeg skal udføre for Dem ...
Elskede, er vi ikke heldige?
Det er ingen ringere end den bedrøvelige ridder, alle taler om.
Don Quixote de La Mancha, min mand hertugen af Boratorio.
Den store Don. Dit ry er kendt. Velkommen til min lille ejendom.
Intet kan formindske min glæde ved at møde Deres nåde. Tusind tak.
Hvis De intet har imod primitive forhold, er min jagthytte i nærheden.
- Bliver jeg også inviteret? - Dig kan vi da ikke undvære.
Kom, Dapple.
Jeg troede, han hængte i vindmøller, men han sloges med kæmper.
Hvem kan sige, hvad der er sandt?
Der er ingen kæmper i Spanien.
- De er uoplyst. - Lidt mere vin til Don Quixote.
- Jeg har aldrig set en kæmpe. - Måske har De ikke ledt efter en.
- Men De har kæmpet mod dem? - Ja, og en skurkagtig troldmand.
Jeg fik reddet en smuk ungmø fra hans onde forhekselse.
Kæmper ... troldmænd. Hvem har bildt Dem det ind, Don bims-i-låget?
Tag hjem og pas Deres jord. Hold op med at bygge luftkasteller.
De kæmper og forheksede kvinder findes kun i Deres tykke hoved!
Må det behage dette ædle seskab at vide ...
... at det at tåbelige mænd regner mig for et fjols -
- er en af de plager, jeg må døje.
For jeg følger ridderskabets snævre vej.
Jeg foragter rigdom men ej ære.
Jeg har hjulpet sårede, afhjulpet sorger og tilintetgjort troldmænd.
Jeg er forelsket, men er ej en ondsindet elsker.
Min agt er ej at gøre nogen noget ondt, men kun gøre alle godt.
Er I alle så tilfredse -
- med jeres trygge og bekvemme liv?
Er det at spise og sove nok for jer?
Længes I ikke alle efter en opdagelsesrejse, eventyr -
- store bedrifter varig berømmelse -
- og kamp for sandhed, og retfærdighed?
Ærede hertug og hertuginde ... Døm mig.
Skal en mand, som tror på et liv som vandrende ridder -
- udstødes og lukkes ude som en tåbe?
Sancho!
Dulcinea er forhekset. Hun kom til mig som en bondepige på et æsel.
Hun var ikke smuk. Hvad skal jeg gøre?
Du skal rejse ud hinsides stjernerne...
Tro ham. Han er den klogeste i Boratorio og kyndig i magi.
Der finder du den mægtige Boremeo -
- som har magt og evner til at udfri Dulcinea af forhekselsens lænker.
For at udfri Dulcinea drager jeg ud på hvilken som helst færd.
Du må ej rejse alene. Din væbner skal rejse med dig.
Ikke til fods ... og sæt vi nu falder ned fra himlen?
Hvis du rider på den ganger, jeg giver dig, falder du ikke.
Du kan gøre det. Jeg kravler op på taget og holder øje med dig.
Tag med ham, Sancho. Din tapperhed vil blive belønnet.
Jeg har en ø, som mangler en guvernør.
Du tager med mig, ikke, Sancho?
Hvordan kan jeg lade dig rejse alene?
Det er hesten Clavileno.
Den vil bære Don Quixote og hans væbner hinsides stjernerne.
- Jeg skal fortælle dig noget ... - Stille, Sancho.
Hesten fører jer til det sted, som Boremeo forventer.
Din udkårne vil blive udfriet af hans mægtige evner.
Rejs hinsides stjernerne.
Rejs til himlens ende og udfri mig af min forhekselse.
Jeg rider af sted og op i Dulcineas navn.
Kan jeg få en pude til min bagdel?
Clavileno kan ikke tåle ekstra vægt.
- Fat mod, Sancho. - Det er det, jeg ikke har.
Hvad er du? En kujonagtig mus med et hjerte blødt som smør.
Du hørte jo, at Boremeo venter os.
Og husk på øen.
Giv dem bind for øjnene, hvis nu solen blænder, så de falder ned.
Vi stiger op. Jeg kan høre vinden.
De store mennesker er blevet til små myrer.
- Det bliver varmt, ikke? - Vi flyver mod solen.
Jeg, den mægtige Boremeo befaler -
- at den skønne Dulcinea udfries af sin forhekselse.
Hvornår ser jeg hende?
Når din rejse er ovre og din færd tilendebragt.
Hvad venter der forude?
Du vil møde din største udfordring og høste din største sejr.
De skyder på os.
Du har be friet din udkårne. Nu venter lykken.
Og du skal have din belønning.
Min herre og guvernør ... øen Esperanza.
Hør lige her, makker.
Er du sikker på, det er en ø? Den er ikke omgivet af hav.
Øen er så stor, at havet ligger langt væk.
Stor? Giver den klejner i kassen?
I al beskedenhed accepterer jeg øen. Tusind tak.
Breve fra hendes Nåde hertuginden af Boratorio til Teresa Panza -
- hustru til Don Sancho, væbner for den ædle ridder Don Quixote.
Her er en mand, mor.
- Er De adels frue Teresa Panza? - Ja, jeg er Teresa Panza.
Min frue hertuginden skriver således ...
- Deres mands kløgt og ærlighed ... - Kløgt og ærlighed ...?
... hår fået min mand hertugen til at gøre Don Sancho til guvernør af en ø.
Han har altid sagt, han ville få en ø.
"Vil hilser Dem, adels frue Teresa ... guvernørens hustru."
- Er jeg virkelig adels frue Teresa? - Ja, frue. Helt bestemt.
Udmærket, så behøver jeg ikke Dem længere. Drag De bare af.
Og send en hilsen til min ven hertuginden.
Tak.
Hvorfor kan Dulcinea ikke bevidne min heroiske troskab?
Hvorfor vækker jeg kærlighed i unge og smukke barme?
De sværmer om Dem, ridder, som bier om en honningkrukke.
Hvorfor begærer så mange min krop?
Vi to blev født med den fysiske skønhed som gave.
Alle forelsker sig voldsomt i os. Det er ikke vores skyld.
Vi kan ikke gøre for det. Så forhold Dem tappert til det.
Jeg skal prøve.
Ingen frugt. Fjern den, før guvernøren får dårlig mave.
- Hvem er du? - Deres livlæge.
Jeg skal se efter Deres helbred. Frugt er for koldt og vådt.
Men den lammekølle ...
- Den dufter godt. - Den er for varm og krydret.
Stegt agerhøne ... kaninragout.
Behåret mad fyldt med farer. Fjern det hele.
Jeg har her ... den magiske væde ...
Den sande eliksir, som er livets brændstof.
- Cognac ...? - Vand. Indtag det.
Drik det, og Deres hud vil blive renset, håret vil gro.
- Og Deres hjerne køles af. - Skal jeg leve af vand?
Før mig til mit sovekammer. Efter den middag er jeg svækket af sult.
Guvernør, vågn op. Alarmklokkerne ringer.
Fjenderne fra hovedlandet er gået i land. De vil tage øen.
Hertugen forventer, at guvernøren vil lede slaget med sit vanlige mod.
Tag sværdet i hånd og før os til sejren.
- Vi afventer ordrer. - Giv ham våben.
Jeg kan ikke se ...
Herre ...
Sancho, hvad gør du her?
Jeg ved ikke hvorfor, men jeg har savnet dig.
Jeg må være blevet så vant til dit selskab og al din magi -
- at jeg ikke kan undvære dig.
- Min ven Sancho. - Og jeg har fået nok af øer.
- Hertugens ø? - Jeg fik nok. De sultede mig.
Og jeg skulle føre dem i kamp.
Jeg fik ingen klejner i kassen.
Man er meget fattig som guvernør af en ø.
Sandt nok, Sancho. Og jeg bliver træt af bløde sengeklæder ...
Træt af kvindernes sukkersøde ord til mig -
- og banketter, som giver mig lyst til eventyr.
Ikke en trompet igen!
En udfordring! Alle på slottet skal vide, at Månens Ridder -
- kaster handsken for ridderen af den bedrøvelige skikkelse.
Den såkaldte Don Quixote de La Mancha.
Er jeg "såkaldt"?
Han udfordrer Don Quixote til kamp mand mod mand -
- for at bevise sit ridderskab.
Betingelserne aftales på stedet.
- Held og lykke, Don Quixote. - Hvem er denne måneridder?
En fremmed for os. Han kom og forlangte satisfaktion.
Det skal han få.
- Hvis det nu ender galt igen ... - Det gør det ikke.
Den store Boremeo sagde, jeg vil vinde min største sejr.
- Efter det vi har været igennem. - Hvad er det, du siger, Sancho?
Du skal ikke sætte din lid til den store Boremeo.
- Var det din ide? - Nej, var det ikke din?
Det var ingen af os ...? Så er denne ridder ægte.
Eller også eksisterer vi alle i Dons livlige fantasi.
Uanset hvad bliver det morsomt.
Betingelserne er følgende: Hvis sejren tilfalder mig -
- skal du straks forsage din trang til eventyr -
- og vende hjem og leve stille og roligt, til døden indhenter dig.
Men hvis du sejrer, er mit liv i dine hænder.
Ridder af den hvide måne. Jeg kender ikke dine bedrifter -
- og så vidt jeg ved, har du intet ry.
Jeg foragter dine pralerier og accepterer betingelserne.
Skæbnen har bestemt, at jeg vinder en storslået sejr.
Jeg vil besejre dig til ære for Dulcinea del Toboso.
Start dit angreb, når du vil. Jeg er rede til kamp.
Kæmp for mig, store ridder.
Kæmp for mig, som var det dit sidste slag.
Nej ...
Vågn op, Don Quixote. Nu er det slut med at drømme.
- Så vi rejser hjem? - Ja, Sancho.
Så det er forbi? Slut med eventyr.
- Slut med eventyr. - Hvorfor?
Jeg gav mit ord til ridderen af den hvide måne. Et spørgsmål om ære.
Jeg er en dårlig ridder, hvis jeg bryder et løfte.
Uanset hvad så bliver det nogle kedelige aftener.
Du skal vide, at jeg er den vandrende ridder -
- som vil gøre en ende på dig. Kæmp nu. Frygt mit sværd.
Jeg vil dræbe dig for min udkårnes kærlighed og ære.
Min udkårne ... Hende ser jeg aldrig igen.
Hvordan ved du det?
Fordi min færd er blevet afbrudt ... af et løfte.
Løfter er noget besværligt noget. Jeg holder mig fra løfter.
Far! Hvor er din ø?
Ikke mere snak om øer. Tak.
Onkel!
Kære onkel. Du har været væk længe. Hvor har du været?
Jeg har drømt. Jeg levede i en anden verden.
Jeg håber, at jeg ikke vil savne den for meget.
Kom ind. Kære onkel.
Du må være sulten.
Far, jeg har savnet dig.
Hun har længtes efter dig, som blomster længes efter regn.
- Så du fik ingen ø? - Jo, jeg gjorde.
Men øer er ikke umagen værd. Der er bedre herhjemme.
- Hvad gjorde du så ved din ø? - Jeg afleverede den igen.
Jeg havde vænnet mig til at være guvernørfrue.
Jeg vidste, han ikke havde nogen ø.
- Min herre er hjemme igen. - Ikke flere eventyr for ham.
Eller for nogen af os.
Jeg overdrager Sancho Panza, som jeg udnævnte til væbner -
- alle de penge, jeg efterlod i hans varetægt.
Og efter gaverne til mine venner, al min ejendom til min elskede niece.
Det er mit testamente.
Vil De skrive under, Don Quixote?
Nej, ikke Don Quixote.
Alonso Quixada ... en herre fra La Mancha.
Med en ringe formue, men med gode venner.
Du skulle have set os på vore rejser.
Jeg så Dem to gange.
Du, Samson Carrasco?
En gang var jeg Spejlenes Ridder, og De besejrede mig.
Ja, jeg gjorde. En storslået sejr.
- Og en gang til ... - Hvornår?
Betingelserne er følgende: Hvis sejren tilfalder mig -
- skal du straks forsage din trang til eventyr ...
Den Hvide Månes Ridder. Det var dig.
Jeg lovede at føre Dem hjem. Derfor måtte jeg få has på Dem.
Næ-næ, hr. kandidat. Jeg fik has på mig selv.
Og det er den bedste sejr, man man ønske sig.
Han ynder at ligge herude selv om natten. Han kigger på stjernerne.
Er han lykkelig?
Ved du hvad, Sancho? Vi prøvede altid at hindre ham i at rejse.
Jeg sagde, at han troede på noget sludder.
- Men nu har jeg tænkt ... - Tænkt hvad?
At min gamle onkel har fået storslåede oplevelser.
Han taler lidt om det ... Hans øjne stråler altid.
Lyt til mit råd. Dø ikke. Glem alt om at dø.
Beslut dig for at leve mange år endnu.
Sancho ... min ven.
Jeg har udsat dig for slag og stød.
Det var skønne stunder.
Kom ud af din triste tilstand. Tiden er ikke inde til at dø.
Vi kan ride ud igen.
Eller slås igen mod Spejlridderen ...
Eller spise middag med hertugen og hertuginden.
Nej ... det er forbi nu, Sancho.
Dine eventyr foregår hjemme nu hos din kone og dine børn.
Ikke helt ... jeg har selv været på en lille færd.
Har du, Sancho ...? Var den mislykket?
Ikke helt.
Til dig har jeg ... Dulcinea.
Hvem er du?
Dulcinea del Toboso.
Jeg tror, du er Aldonza.
En pige jeg engang så hen over en mur.
Nej, jeg er adels frøken Dulcinea.
Din udkårne.
Måske er du begge dele.
Det var en succes. Du fandt hende til sidst.
Når mine rejser er ovre, og min færd er slut.
Tak, Dulcinea.
Forlad mig nu. Jeg er meget træt.